Улав I Тригвасон
Улав I Тригвасон | |
---|---|
![]() Улава бирају за краља | |
Лични подаци | |
Датум рођења | 963. |
Место рођења | Норвешка, |
Датум смрти | 9. септембар 1000.36/37 год.) ( |
Место смрти | Сволдер, |
Породица | |
Супружник | Geira, Tyra of Denmark |
Родитељи | Tryggve Olafsson |
Краљ Норвешке | |
Период | 995−1000. |
Претходник | Хокон Моћни |
Наследник | Свен I Рашљобради, Ејрик Хоконсон, Свејн Хоконсон |
Улав I Тригвасон (норв. Olaf Tryggvason; 963 − 1000, Сволдер) је био норвешки краљ (995−1000).
Темељно је успоставио Норвешко краљевство и учинио хришћанство својом званичном вером.[1]
Норвешко царство
[уреди | уреди извор]За време његове владавине је настављено уједињавање Норвешке [2], али је она била слабо политички организована. Постојали су месни народни судови стотине и обласне скупштине које су се звале тинг (норв. thing).
Међутим, упркос недостатку јединства, Норвежани су тада заузимали пространо царство у северној Европи. Поред Норвешке држали су и Фризију, Нормандију, источну Енглеску, западно енглеско краљевство Стратклајда, велики део Ирске, Фарска, Хебридска, Оркнијска и Шетландска острва, Исланд, као и нека насеља на Гренланду. Ово је била највиша тачка викиншког ширења, а још за време његове владавине ово царство је почело да се смањује; Немачки краљеви су повратили Фризију, Нормандија је постала феуд француске круне и англосаксонски краљеви су протерали Нормане са својих земаља, а Улавова власт у Ирској била је ограничена на градове које су основали - Вексфорд, Вотерфорд и Даблин. Ипак, још увек је држао пространо царство на северу Европе [3].
Викиншка путовања
[уреди | уреди извор]За његову владавину, као и за владавину његових претходника, карактеристични су још и походи појединих вођа, такозваних поморских краљева — викинга (од речи „вик” — залив, драга). Ти су одреди поморских краљева на својим бродовима, такозваним „морским вуцима” или „морским коњима”, у које је могло да стане 60—70 војника, предузимали понекад врло далеке препаде [4].
Хришћанство
[уреди | уреди извор]Незнатна су наша знања преко којих су хришћанска вера, институције римокатоличке цркве и феудализам пренесени у скандинавске земље. Међутим виталну улогу приликом ширења цивилизације римскохришћанске Европе имао је један огранак скандинавских народа - Нормана из Нормандије. Може се рећи да је највећа самостална сила при ширењу територије којом је папство стварно управљало била норманска феудална класа [5].
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d0/Peter-nicolai-arbo-svolder.jpg/220px-Peter-nicolai-arbo-svolder.jpg)
Сва је прилика да је за њега сврха одбацивања паганства била толико политичка колико и верска. Сматрао је наиме, да је црквена организација потребна једној ваљаној држави [6].
Смрт
[уреди | уреди извор]Док се враћао са једне експедиције, 1000. године, код Сволдера су га из заседе напале удружене шведско-данске снаге. Улав је имао само 11 бродова, а савезници чак 60. Сви норвешки бродови су уништени, Улав је погинуо, а дански краљ Свен I Рашљобради је освојио Норвешку.
Породично стабло
[уреди | уреди извор]16. Halfdan the Black | ||||||||||||||||
8. Harald I of Norway | ||||||||||||||||
17. Ragnhild Sigurdsdotter | ||||||||||||||||
4. Olaf Haraldsson Geirstadalf | ||||||||||||||||
18. Eystein Earl | ||||||||||||||||
9. Svanhild | ||||||||||||||||
2. Tryggve Olafsson | ||||||||||||||||
1. Улав I Тригвасон | ||||||||||||||||
6. Eirik Bjodaskalle | ||||||||||||||||
3. [[]] | ||||||||||||||||
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ Пејнтер 1997, стр. 218–219.
- ^ Удаљцов, Космински & Вајнштајн 1950, стр. 107.
- ^ Пејнтер 1997, стр. 218.
- ^ Удаљцов, Космински & Вајнштајн 1950, стр. 104.
- ^ Пејнтер 1997, стр. 220.
- ^ Пејнтер 1997, стр. 219.
Литература
[уреди | уреди извор]- Удаљцов, А. Д.; Космински, Ј. А.; Вајнштајн, О. Л. (1950). Историја средњег века. Београд.
- Пејнтер, Сидни (1997). Историја средњег века (284-1500). Београд: Clio.