П'єркарло Ґіндзані
П'єркарло Ґіндзані | |
---|---|
![]() | |
Громадянство | ![]() |
Народився | 16 січня 1952 (72 роки) Рив'єра д'Адда, Ломбардія, Італія |
Статистика в чемпіонатах світу з Формули-1 | |
Дебют | Гран-прі Бельгії 1981 |
Остання гонка | Гран-прі Австралії 1989 |
Сезони | 8 (1981, 1983–1989) |
Команди | Озелла, Толмен, Ліж'є, Закспід |
Гран-прі (старти) | 111 (74) |
Чемпіон світу | 0 |
Найкраще місце | 19-е (1984) |
Перемоги | 0 |
Подіуми | 0 |
Поули | 0 |
Найшвидші кола | 0 |
Очки | 2 |
П'єркарло Ґіндзані (народився 16 січня 1952) - колишній автогонщик з Італії. Зараз він керує власною гоночною командою Team Ghinzani, яка була створена в 1992 році і станом на 2023 рік бере участь у Porsche Carrera Cup Italy.
До своєї кар'єри у Формулі-1 Ґіндзані брав участь у перегонах між 1976 і 1979 роками з Team Euroracing у кількох чемпіонатах Формули-3, таких як Чемпіонат Європи, який він виграв у 1977 році,[1] Чемпіонат Італії, який він виграв у 1979 році,[2] і Чемпіонат Великої Британії. Він також брав участь в перегонах Формули-2 у 1978 році.[3]
Він взяв участь у 111 Гран-прі Формули-1, дебютувавши 17 травня 1981 року на Гран-прі Бельгії на трасі Золдер. Він пройшов кваліфікацію в 77 Гран-прі і стартував у 74. Більшу частину 1980-х років він провів у гонках за невелику команду Osella, і набрав лише одне очко. Ґіндзані пояснив свій постійний зв'язок із такими неуспішними командами, як Osella, тим, що краще бути у Формулі-1, навіть серед аутсайдерів, ніж не бути в ній взагалі.[4]
Після декількох виступів у Формулі-1 у 1981 році та участі в перегонах спортивних автомобілів групи C разом з напарниками Мікеле Альборето та Ріккардо Патрезе за команду Lancia, перший повний сезон Ґіндзані в команді Osella відбувся в 1983 році. Незважаючи на те, що він не набрав жодного очка, команда залишила його на 1984 рік. Після кваліфікації 20-м для другої гонки сезону на трасі К'яламі в Південній Африці він розбився під час ранкової розминки на високій швидкості в повороті Jukskei Sweep. Його болід Osella, вдарившись об стіну із майже повним завантаженням палива в 220 літрів, загорівся і він отримав опіки рук і обличчя, що не дозволило йому взяти участь у перегонах.[5] Він відновився й набрав свої єдині очки за кар’єру, коли фінішував п’ятим на Гран-прі Далласа 1984 року, яке відзначилось сильним виснаженням пілотів, пошкодженим асфальтним покриттям і гнітючою спекою.[6][7]
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/34/Ghinzani_Osella_FA1F_1984_Dallas_F1.jpg/220px-Ghinzani_Osella_FA1F_1984_Dallas_F1.jpg)
Ґіндзані залишався в команді Osella на сезон 1985 року, а в другій половині того ж сезону перейшов в команду Toleman до партнера італійця Тео Фабі. Незважаючи на швидкість машини (Фабі вдалося здобути поул в Німеччині), Ґіндзані мав проблеми з надійністю і не зміг фінішувати жодного разу. У 1986 році він повернувся до команди Osella за кермо застарілого боліда. Автомобіль команди був заснований на дизайні 1983 року, з ненадійним турбованим двигуном Alfa Romeo V8, який мав посередню потужність та був спраглим до пального.
У 1987 році він уклав контракт з командою Ligier і став напарником багаторазового переможця Гран-прі Рене Арну. Команда планувала використовувати нові 4-циліндрові турбовані двигуни Alfa Romeo, але ці плани раптово були зірвані через різкі коментарі Арну перед початком сезону, які порівнювали двигуни із собачою їжею та дали материнській компанії Fiat привід для того, щоб зупинити проект двигунів Alfa Romeo в Формулі-1.[8] Це змусило команду поспішно адаптувати свої автомобілі до двигунів Megatron, але, на щастя, обидва двигуни були 4-циліндровими та майже однакового розміру (Megatron насправді був двигуном BMW, який використовувався Brabham, а раніше Arrows і Benetton, але, оскільки BMW відмовився від участі в Формулі-1 на початку сезону Arrows та їхні спонсори, USF&G, купили решту двигунів у BMW і перейменували їх у «Megatron»). Хоча обидва двигуни були 4-циліндровими, їх інші характеристики помітно відрізнялися, що змусило команду пропустити відкриття сезону в Бразилії для доопрацювання задньої підвіски під новий двигун.[9] Ґіндзані час від часу був близьким до отримання очок з Ligier, зокрема в Німеччині. Під час вікенду в Великії Британії Ґіндзані був виключений з Гран-прі через інцидент під час кваліфікації.[10]
У 1988 році Ґіндзані виступав за невелику німецьку команду Zakspeed, яка використовувала власний 4-циліндровий турбодвигун, хоча загалом безуспішно, і його найкращим результатом за рік стало 14 місце на Гран-прі Німеччини на мокрій трасі в Гоккенгаймі (його товариш по команді, молодий німець Бернд Шнайдер фінішував 12-м у гонці, найкращий результат для команди в 1988 році).[11] Незважаючи на те, що Ґіндзані та Шнайдер були однією з небагатьох команд, які використовували двигуни з турбонаддувом у 1988 році, їм було важко проходити кваліфікацію для участі в гонках, і вони часто були повільнішими за боліди з атмосферними двигунами. Один із таких випадків стався на надшвидкісній трасі Сільверстоун на Гран-прі Великої Британії. Жоден пілот не пройшов кваліфікацію, Ґіндзані та Шнайдер були, відповідно, на шість і вісім секунд повільніше, ніж Ferrari Герхарда Бергера, який здобув поул.[12]
У 1989 році він знову приєднався до Osella напарником молодого італійського пілота Нікола Ларіні. Ґіндзані оголосив про своє рішення завершити кар'єру у Формулі-1 перед вільною практикою останньої гонки сезону 1989 року в Австралії. В своїй останній кваліфікації він показав 21-ий час. Гонка для Ґіндзані завершилася дострокова, коли триразовий чемпіона світу Нельсон Піке на Lotus врізався в його болід на 19 колі під час гальмування перед шпилькою в кінці прямої Brabham Straight. Піке, чий шолом зачепило одне із задніх коліс Osella, заявив, що він просто не бачив болід Ґіндзані до зіткнення через велику кількість бризок. Під час гонки чемпіон світу 1989 року Ален Прост відмовився їхати більше одного кола на знак протесту проти гонки в небезпечних умовах, спричинених постійним сильним дощем.[13]
П'єркарло Ґіндзані також є рекордсменом за кількістю виступів у Формулі-1, жодного разу не кваліфікувавшись в першій десятці.[14]
Рік | Команда | Напарники | Автомобіль | Клас | Кола | Поз. | Клас поз. |
---|---|---|---|---|---|---|---|
1980 | ![]() |
![]() ![]() |
Lancia Beta Monte Carlo | Гр.5 | 26 | Схід | Схід |
1981 | ![]() |
![]() ![]() |
Lancia Beta Monte Carlo | Гр.5 | 186 | Схід | Схід |
1982 | ![]() |
![]() ![]() |
Lancia LC1 | Гр.6 | 152 | Схід | Схід |
1983 | ![]() |
![]() ![]() |
Lancia LC2 | Гр.C | 121 | Схід | Схід |
Приклад | Опис |
---|---|
1 | Переможець |
2 | Друге місце |
3 | Третє місце |
5 | Фінішував у очковій зоні |
12 | Фінішував поза очковою зоною |
НКЛ | Фінішував, але не класифікований |
Схід | Не фінішував і не класифікований |
НКВ | Не кваліфікований |
НПКВ | Не передкваліфікований |
ДСК | Дискваліфікований |
ТТР | Брав участь тільки в тренуваннях |
тест | Тестер по п'ятницях (з 2003 року) |
НС | Брав участь у Гран-прі як бойовий пілот, але не стартував у гонці |
Т | Травмований чи хворий |
Викл | Виключений із протоколу |
Від | Відмова від участі |
НТР | Не брав участі в тренуваннях |
НПР | Не прибув на Гран-прі |
С | Гонка скасована |
Не брав участі | |
Жирний шрифт | Поул-позиція |
Курсив | Швидке коло |
† Не фінішував на гран-прі, але був класифікований, оскільки подолав понад 90% дистанції.
- ↑ Brown, Allen. European Formula 3 1977 season review and full race results. OldRacingCars.com (англ.). Процитовано 24 травня 2023.
- ↑ Formula 3 Italy | Driver Database. www.driverdb.com. Процитовано 24 травня 2023.
- ↑ Driver: Piercarlo Ghinzani | Driver Database. www.driverdb.com. Процитовано 24 травня 2023.
- ↑ 8W - Who? - Piercarlo Ghinzani. 8w.forix.com. Процитовано 24 травня 2023.
- ↑ South African GP, 1984. www.grandprix.com. Процитовано 24 травня 2023.
- ↑ Генрі, Алан (серпень 1984). 1984 Dallas Grand Prix race report (англійською) . Процитовано 24 травня 2023.
- ↑ Remembering the 1984 Dallas Grand Prix, Formula 1's Disastrous Trip to North Texas. D Magazine (амер.). 21 жовтня 2022. Процитовано 24 травня 2023.
- ↑ 6th Gear - Years in Gear - Grand Prix cars that never raced. www.forix.com. Процитовано 24 травня 2023.
- ↑ Brazilian GP, 1987. www.grandprix.com. Процитовано 24 травня 2023.
- ↑ Grandprix.com. British GP, 1987. www.grandprix.com (брит.). Процитовано 24 травня 2023.
- ↑ Germany 1988 - Result • STATS F1. www.statsf1.com. Процитовано 24 травня 2023.
- ↑ Britain 1988 - Qualifications • STATS F1. www.statsf1.com. Процитовано 24 травня 2023.
- ↑ Grandprix.com. Australian GP, 1989. www.grandprix.com (брит.). Процитовано 24 травня 2023.
- ↑ Piercarlo Ghinzani. SnapLap (амер.). 18 квітня 2015. Процитовано 24 травня 2023.
- ↑ Piercarlo GHINZANI – Involvement. StatsF1. Процитовано 24 травня 2023.
|
|
|