Фазов преход
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bf/Phase_change_-_bg.svg/400px-Phase_change_-_bg.svg.png)
Фазово превръщане е преминаването от една фаза в друга, респ. от едно агрегатно състояние в друго. Такива превръщания са изпарение, втечняване, кристализация, сублимация, топене и др.
Обща класификация
[редактиране | редактиране на кода]Фазовите преходи могат да се класифициратпо изменението на свойствата на точките на прехода, например електрически преходи, магнитни преходи и т.н., а най-общо към фазовите преходи може да се приложи класификацията на Еренфест; според нея преходите биват от първи и втори род. Фазов преход от първи род е този, при който първите производни на термодинамичния потенциал (топлина, обем, намагнитеност, поляризация и т.н.) се изменят скокообразно. Фазовите преходи от втори род са тези, при които в точката на фазовия преход се изменят със скок вторите производни на термодинамичния потенциал (магнитна и електрична възприемчивост, свиваемост и др.). Определението на Еренфест е от термодинамична гледна точка и следователно е достатъчно общо, за да бъде валидно и за фазови преходи и в аморфни системи, още повече че константите на решетката не са термодинамични параметри.[1]
Фазови преходи се наблюдават и в твърдо състояние, например при полиморфните метали. Известно е, че желязото е такъв метал с няколко полиморфни модификации (с няколко различни кристални решетки) –
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ Апостолов, Андрей. Физика на кондензираната материя. София, Университетско издателство „Климент Охридски“, 1991.