Permeabilitet (fysikk)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/04/Permeability_by_Zureks.svg/250px-Permeability_by_Zureks.svg.png)
Magnetisk permeabilitet er et mål for et materials evne til å magnetiseres i et ytre magnetfelt. Dermed avgjør den i hvor stor grad magnetfeltet kan trenge inn (latin permeare = gå gjennom) i materialet og er direkte relatert til dets susceptibilitet. Magnetisk permeabilitet angis typisk med den greske bokstaven
I SI-systemet angis permeabilitet i enheten henry per meter (H m-1) som tilsvarer newton per ampere i annen potens (N A-2). Vakuumpermeabiliteten
som er direkte knyttet til den elektriske permittiviteten og lysets hastighet i vakuum.
Definisjon
[rediger | rediger kilde]Når et magnetisk felt H forårsaker en magnetisk flukstetthet
i et materiale, kalles
I alminnelighet er permeabiliteten ikke konstant, men kan variere med mediets posisjon, fuktighet, temperatur og andre parametre. Når det ytre magnetfeltet varierer med en viss frekvens, vil også permeabiliteten bli en funksjon av denne frekvensen og kan da også ta komplekse verdier.
Permeabiliteten
vil størrelsen
Magnetisk susceptibilitet
[rediger | rediger kilde]Uttrykt ved magnetiseringen M i materialet som skyldes et magnetfelt H, er den magnetiske flukstettheten B definert som
Magnetiseringen må derfor kunne skrives som
hvor
For et lineært materiale er susceptibiliteten uavhengig av feltet. Er materialet anisotropisk, er den i alminnelighet forskjellig i forskjellige retninger og kan sammenfattes i tensoren
hvor indeksene karakteriserer de romlige retninger angitt i kartesiske koordinater.[3]
Eksperimentelle verdier
[rediger | rediger kilde]Magnetiske materialer kan klassifiseres i tre grupper avhengig av fortegnet og størrelsen til susceptibiliteten. Hvis
Noen få av disse materialtypene har meget store verdier for susceptibiliteten og blir i tillegg permanent magnetisert av det ytre feltet. Slike materialer sies å være ferromagnetiske da en typisk representant er jern.[2] De benyttes til å lage magneter. Lignende materialer med kobolt og nikkel har susceptibiliteter som kan variere opp til 105 eller mer. Deres egenskaber er vesentlige i transformatorer, elektromotorer og generatorer.
Diamagnetiske | Paramagnetiske | ||
---|---|---|---|
Vismut | - 1.6 × 10-4 | Oksygen (g) | + 2.1 x 10-6 |
Sølv | - 2.6 × 10-5 | Magnesium | + 1.2 x 10-5 |
Kvikksølv | - 2.9 x 10-5 | Aluminium | + 2.3 x 10-5 |
Bly | - 1.8 x 10-5 | Titan | + 7.1 x 10-5 |
Kobber | - 1.0 x 10-5 | Wolfram | + 6.8 x 10-5 |
Vann | - 0.9 × 10-5 | Lithium | + 1.4 x 10-5 |
Sodiumklorid | - 1.4 x 10-5 | Platina | + 2.7 x 10-4 |
Hydrogen (g) | - 2.1 x 10-9 | Uran | + 4.0 x 10-4 |
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c7/B-H_loop.png/300px-B-H_loop.png)
I ferromagnetiske materialer er sammenhengen mellom B og H i allminnelighet ikke-lineær slik at permeabiliteteten varierer med magnetfeltet. I tillegg utviser materialet hysterese ved at B ikke er en entydig funksjon av H, men avhenger også av materialets historie.[3] For slike materialer kan det være hensiktsmessig å definere en «differensiell permeabilitet» som
- .
hvor
For å kunne få materiale til å sveve, kreves en relativ permeabilitet
Den relative permeabilitet for alle materialer nærmer seg 1 for meget høye verdier av det ytre feltet. Man sier da at materialet er «magnetisk mettet».
Se også
[rediger | rediger kilde]- Diamagnetisme
- Paramagnetisme
- Ferromagnetisme
- Dielektrikum
- Permittivitet
- Elektromagnet
- Magnetisk reluktans
Referanser
[rediger | rediger kilde]- ^ IUPAC Gold Book, Permeability of vacuum.
- ^ a b c O. Hunderi, J.R. Lien og G. Løvhøiden, Generell fysikk for universiteter og høgskoler, Bind 2, Universitetsforlaget, Oslo (2001). ISBN 978-82-1500-006-0.
- ^ a b J.D. Jackson, Classical Electrodynamics, John Wiley & Sons, New York (1975). ISBN 0-471-43132-X.
Eksterne lenker
[rediger | rediger kilde]- Electromagnetism Arkivert 30. april 2010 hos Wayback Machine. – et kapitel fra en lærebok online
- Relativ permeabilitet
- Magnetiske egenskaper ved materialer Arkivert 3. juni 2012 hos Wayback Machine.